En
glad tjej. Nyfiken på livet, resor, god mat, kreativ,
konstnärlig och genomsnäll. När vi flyttade in
till Falkenberg började helvetet.
Lillasyster
kom till en bra skola, Felicia till en dålig. Med löftet
om att få flytta henne om hon inte trivdes provade hon.
Felicia började mobbas nästan med en gång. Hon
var ledsen och mådde dåligt. Mormor, Mamma, Pappa
och Mostrar var och stöttade varje gång skolans ledning
vägrade lyssna på oss.
Sommarlov
och andra lov var härliga. Då mådde hon bra.
Mobbingen blev psykisk för henne, oss. Vi hade många
möten och en fruktansvärt dålig rektor som vägrade
skriva på en flytt till lillasysters skola.
Som
lillasysters rektor sa- problemen hade varit kvar men vi hade
upptäckt dem i tid -adhd-. Och jag vet också att
det är sant. En läkare på ginsten i Varberg
sa att det var så tydligt att man skulle upptäckt
det för länge sedan på Felicia.
Mobbingen
fortsatte till högstadiet familjen fortsatte stötta
skolan raserar oss. Felicia blir riktigt dålig hon blir
ledsen, svart, inåtvänd och deprimerad.
Nästa
smäll blir när skolan kopplar in socialen. I stället
för att lyssna på oss, Felicia. Så ska vi utredas
-tröttas ut och sluta jobba. GÅ på ännu
fler möten. Skolmöten, kuratormöten, bryggans
möten, socialmöten.
Stackars
Felicia som inte ville prata så här- hon skrev, det
var så hon var. Till slut vägrade Felicia gå
till skolan, Då kommer någon från socialen
hem och ska dra upp henne från sängen.
Jag
är TRÖTT och OROLIG jag åker till Halmstads
sjukhus Bup. Där får vi en diagnos och en massa piller,
Fluoxetin, Remeron, Catapresan, Theralen, Stilnoct, Concerta,
Propavan,. En del bra och en del dåliga och överdosering.
Felicia blev avtrubbad och suddig.
Felicia
blir inlagd till och från. Hela familjen grät, vad
skulle vi göra? I bland fick Felicia psykoser av all medicin.
Efter en incident där en sjukvårdare fick ett slag
blir Felicia 14 år polisanmäld. ( Felicia berättade
för medpatient att hon fick igen när hon låg
bältad)
Till
slut blir Bup halmstad trötta på Felicia och skrev
ut henne, och ville ej ta emot oss. Vi sökte akut vård
men blev nekade. Bup i halmstad orkade inte med Felicia. Med
motiveringarna Felicia är inte deprimerad, vill bara vara
här för att träffa kompisar. Felicia vill inte
ha vård. Felicia är omöjlig.
Men
mer medicin skulle hon ha och utvärderingen av mediciner
(forsknings syfte?) Var väldigt viktigt! Hon var uppe i
72 mg concerta/ högsta dos per dag är 54mg!+ en massa
andra samtidigt. Om biverkningar som hon berättar till
överläkaren får vi inget veta, jag tvingas läsa
om dessa nu. Jag får se vilket lidande Felicia fick ovanpå
allt. Och med alla mediciner kräver de att hon ska orka
gå i skolan?
Falkenbergs
kommun lyssnar fortfarande inte på oss eller Bup om att
Felicia ska få gå på lotsen(hjälpskola)
Det är ju alltid kö dit. Och kuratorn sa redan i 7
an att det var kö dit och att Felicia inte skulle komma
dit förrän hon gått ut 9 an.
Hennes
bästis lever och gick ut skolan utan betyg. Vi fick låna
hennes polis anmälan till skolverket om misshandel på
Möllevägs skolan. Tror ni att rektorn gjorde något
för henne? Nej.
Så
alla fina mobbing planer Skolan skickade till skolverket...
dessa finns inte och det kan jag intyga. Till skolverket har
man tagit åt sig äran att Felicia till slut kom in
på lotsen. MEN det var Bup som tryckte på och tvingade
fram det. Försent ärrad av mobbing, full med mediciner,
trött, och utan hem som hon sa, skrev.
Men
nu började Felicia må bättre. Hon fick bara
amfetaminet och det fungerade jätte bra. Hon började
planera. Skrev på sin bok "Vampire Romance".
Vi planerade hennes nya rum, huset hemma. Festen med kompisar,
Vilka som skulle komma. Vi var på kattfiske tävlingen,
Fladen. Usch vad hon mådde illa. Men efter en piggelin
och Big mac. Co, var hon i form igen. Vi skojade om den turen.
Socialen
bestämmer att Felicia ska vara på behandlings hem,
För att hon ska få vård för sitt självdestruktiva
beteende. En placering vi i efterhand får veta är
Sol placering. Och som jag efter hennes död får veta
är en frivillig placering. Men vi fick inte ta hem henne
för de hade kontraktstid på 6 månader i taget.
Socialen och behandlingshemmet.
Felicia
är hemma några helger, Vi familjen är där
ofta.
Felicia
blir där provocerad, psykad, handgripligen kränkt.
Vi är på krismöte där och påpekar
att det inte är acceptabelt med bestraffningar.
Bup
i Varberg(se journal) säger också att Felicia inte
är ledsen längre men personal på hemmet kan
få Felicia att agera. Eftersom Felicia är placerad
av soc. så måste han prata med dem först. Det
akuta ärendet blir liggande i 3v på hennes bord.
Inte förrän Felicia rymmer hem med en jämnårig,
(2 veckor innan hennes död) Reagerar hon. Men då
kan inte behandlingshemmet ta emot förrän 2 juni!!
Och
när jag sa att jag vill ha all information om det som händer
på behandlingshemmet/Felicia får jag aldrig veta
någonting, . Det var min lagliga rätt= att Felicia
överlever. Men det gör hon inte. Efter 55 hårda
dagar är Felicia DÖD, förnedrad, hängd.
17 maj.....
En
personal ringer halv 11 och berättar att Felicia avvikit
och förmodligen bara är på väg hem. Jag
och mormor slänger oss i bilen och börjar leta när
vi kommer hem igen så ringer mormor upp hemmet och frågar
vad hon har på sig. Vi får inte ens rätt signalement.
Dagen
efter kommer polis och berättar att hon är DÖD.
På bårhuset berättar de att hennes vänstra
arm ligger under filten för att den är så svårt
skuren!? Då vet jag med en gång att någonting
är fruktansvärt fel. Vi åker direkt till hemmet
för att ta hem hennes saker.
När
jag öppnar dörren till hennes rum, Där är
blod, där är hennes kläder(signalementet) med
hennes medicin i fickan(amfetaminet). När jag frågar
får jag inga svar.. När jag frågar om hennes
dag bok kommer ägaren med den i en påse uppbränd.
Jag får inte träffa berörd personal för
att fråga.
JAG
vet i dag vad som hände men åklagare/polis har inte
brytt sig och utrett ännu. Präst och diakonissa har
hjälpt till men soc. ville inte samarbeta. Men jag har
letat, frågat, läst, anmält. Och det är
med sorg, chock att det här händer 2005 i Sverige
i dag.
Jag
får alltid leva med sorgen, ångesten att inte kunnat
skydda mitt barn, Från myndigheter mest!!? Vuxna!!? och
att jag inte fick vara hos henne när hon behövde mig,
Det hade räddat hennes liv.
Konstaterande
Att
hon ville till sjukhus. Men vart nekad . att personal på
Kastellet kånkar ut henne när hon är okontaktbar
att hon skar sig 40 snitt i armen. Att jag får skit svar
av läkare och psykolog och får vänta nästan
1 år på svar om de hade telefonkontakt 17 maj. Att
socialen betalar ut 180 000kr nedprutat till 140 000kr(hur kan
man förhandla om priset för ett barns död efter
två veckor?) för utebliven tid till behandlingshemmet
castrum ab innan länsstyrelsen var klar med kritik. Och
höll inne med viktig information. som t.ex. Hemmets redovisning
av Felicias sista dag o timmar i livet som länsstyrelsen
aldrig fick heller av socialen.
Ingen
tar ett ansvar. I Sverige ska alla barn vara lika värda..
men det är dom inte. Lagar och ansvar efterlevs inte. Felicia
fick inte leva. Felicia är död. POLIS har inte utrett
omständigheterna. De har slängt bevis under pågående
brottsanmälning.
RIKSÅKLAGARE
har avslagit överklagning utan att ens ta in akten. Vi
i familjen är inte trygga Vi är Skräckslagna
och Nedslagna i dag. Sverige Utan lagar och ansvar. Nya anmälningar
är gjorda.
Är
det mänskligt att ett barn som blivit mobbad och motarbetad
i skolan ska få sluta sitt liv Psykad och misshandlad
till döds på ett behandlingshem. Utan att en utredning
görs? Felicia hade ett hjärta av guld, och vad fick
hon.....ingen lyssnade
Felicias
Mamma - Anneli